ЗОВНІШНІ ТА ВНУТРІШНІ СТИМУЛИ РОЗВИТКУ ФРАЗЕОЛОГІЇ АНГЛІЙСЬКОЇ МОВИ В АВСТРАЛІЇ - Козлова, Т. О.; Полєжаєв, Ю. Г.; СалійO. Г. (Мова. Література. Фольклор, 2020)
Транспортація англійської мови до південної півкулі в к. XVIII ст. сприяла інтенсифікації системних змін та подальшому формуванню австралій- ського національного варіанта англійської мови. Колонізація Австралії та прилаштування мовців до нових умов комунікації мали потужний вплив на структурно-семантичні та функційні ознаки лексико-семантичної сис- теми англійської мови, зокрема її фразеологічного складу. Хоча зміни, яких зазнала лексика англійської мови в Австралії, досліджені докладно, аналіз фразеологізмів залишається фрагментарним. Більшість дослідни- ків обмежуються констатацією унікальних рис австралійських фразеоло- гізмів, акцентують на їхній експресивності. Експланаторна частина цих розвідок майже не виходить за межі культурно-історичного контексту. Однобічність аналізу та ігнорування взаємодії когнітивних, емоційних та внутрішніх чинників мовного розвитку перешкоджає адекватному розумінню ціннісних домінант, комунікативної культури та картини світу англійськомовних австралійців. Статтю присвячено чинникам формування австралійських фразеологіз- мів. Матеріал дослідження (300 фразеологізмів) виокремлено з автори- тетних регіональних історичних словників. Відібраний корпус одиниць проаналізовано за допомогою комплексу методів та методик – етимоло- гічного, структурного, компонентного, концептуального, порівняльного й текстологічного аналізу. Результати дослідження підтвердили потужність таких зовнішніх чин- ників, як географічний, історичний, соціальний, етнічний та культурний. З’ясовано й продемонстровано сукупний вплив внутрішньолінгвальних стимулів покращення мовного меха- нізму та когнітивних, комунікативних й емоційних чинників на інтенсифікацію фразеологічної варіативності. Встановлено, що дія зазначених та інших факторів має такі вияви формування австралійської фразеології: прі- оритетність внутрішніх джерел; історична рівномірність поповнення; номінативне різноманіття залежно від історичного періоду та комунікативної необхідності; високий ступінь експресивності; важлива роль аналогії й трансномінації; акцентуація на ціннісних домінантах та формування номінативно щільних сфер; інтенсивний розвиток парадигматичних зв’язків антонімії та синонімії, а також полісемантизму; структурна компресія та інформативна насиченість; помітне пригнічення когнітивного аспекту семантики прагматичним.