АЛЮЗІЙНІ ТА РЕМІНІСЦЕНТНІ КОМПОНЕНТИ В ХУДОЖНЬО-ДОКУМЕНТАЛЬНІЙ ПРОЗІ УКРАЇНСЬКИХ ШІСТДЕСЯТНИКІВ - Рарицький, О. А. (Мова. Література. Фольклор, 2020)
У статті серед розмаїття жанрів художньо-документальної прози укра- їнських шістдесятників виокремлюються й характеризуються найбільш продуктивні вияви цитатної інтертекстуальності. Акцентовано на алю- зивній та ремінісцентних формах, які активно виявляють себе у літе- ратурі факту і вимагають уведення в нефікційний контекст вказівок та аналогій з інших літературних творів, відсилань до раніше почутого чи прочитаного, що формує єдиний художній вимір твору. У різножанровій художньо-документальній прозі алюзивні та ремініс- центні складники є важливими і водночас активними інтертекстуаль- ними прийомами. Автори повсякчас використовують найрізноманітніші текстові запозичення задля повноти вираження думки і документального підсилення власних життєвих переконань та ідей. Ремінісценція як цито- ваний компонент нефікційної прози зазвичай не відповідає оригіналу. Вона може бути неточною, приблизною, почасти ідентифікувати її спро- можний лише підготовлений читач. Натомість ремінісцентні вияви харак- теризують високу громадську та особисту позицію чільних представни- ків шістдесятницького руху. Цим інтертекстуальним технікам властиві виразні ідентифікатори – стилізація, підпорядкованість та інтегрування в нефікційний текст. Ремінісценція може видозмінюватися в алюзію і залежно від читацького світосприйняття прочитується досить неоднозначно. На відміну від ремі- нісценції, цей інтертекстуальний прийом вимагає від автора одновимір- ності в характеристиці фактів, подій та явищ. У літературі факту алюзія як стилістична фігура тлумачиться шляхом співвіднесення часто вжи- ваних афористичних висловів з авторською розповіддю. Алюзивні мар- кери визначають манеру авторської оповіді й акцентують увагу читача на певній події, заповнюючи текст інформацією, увиразнюючи творчі інтенції й аналітичні можливості наратора. Цей прийом продукує виразні контексти епохи, насамперед історичні, ідеологічні, політичні. Алюзія як інтертекстуальний компонент художньо-документальної прози шіст- десятників створює додаткові можливості до характеристики пасіонаріїв національного духу на тлі епохи.