ЗАПОРІЖЖЯ ЯК “ПРОСТІР ПАМ’ЯТІ”: ІМАГОЛОГІЧНА ВІЗІЯ ПОЕЗІЇ ІВАНА МАНИЛА - Юферева, О.В. (Мова. Література. Фольклор, 2016)
Іван Манило – поет української діаспори. Смисловим центром його творчості є Запоріжжя. Основні ознаки Запоріжжя як “простору пам’яті”, засоби, що використовуються для його втілення, – провідні дослідницькі завдання цього дослідження. Теоретичну основу роботи становлять концепції П. Нора і А. Ассман. У роботі розглядається питання поетики образу Запоріжжя в ліриці Івана Манила, розкривається аспект дуалістичності його образної структури. Поетична модель етнообразу Запоріжжя стискається до формули “степ”-“Дніпро”-“долина”-“Хортиця”. Запоріжжя репрезентується як уявний простір. Попри топонімічну точність, спостерігається відсутність візуалізації урбаністичного локусу. Риси відкритості й невизначеності наближають образ Запоріжжя до феномену “простору пам’яті”. В І. Манила наявні різні типи механізмів пам’яті, але всі вони зосереджені в пошуку стану соборності, який досягається через “вписування” себе в літературну традицію. Звідси чітка творча позиція: маніфестація підтримки й розвитку попереднього художнього досвіду. У статті окрема увага приділяється специфіці проблеми “слави” в контексті простору пам’яті.