АНАЛІЗ ПІДХОДІВ ДО ФОРМУВАННЯ СТРАТЕГІЇ УПРАВЛІННЯ ЕНЕРГОЕФЕКТИВНІСТЮ ТА ІННОВАЦІЙНИХ ЕНЕРГОТЕХНОЛОГІЙ З МЕТОЮ ПРИРОДООХОРОННОЇ ДІЯЛЬНОСТІ - Сьомченко, В.В.; Графська, Д.С. (Фінансові стратегії інноваційного розвитку економіки, 2024)
У статті досліджено вплив нераціонального користування енергоресурсами та можливість скорочення споживання енергії. Встановлено основних споживачів енергоресурсів в Україні та відсоток їх споживання. Загальна кількість підприємств переробної промисловості становить майже 35,2 тисячі. При цьому основними споживачами енергоресурсів в Україні є промисловість (30,2% від сукупного енергоспоживання), побутовий (32,8%) та транспортний сектори (19,5%). Наведено рівень енергоємності промисловості України та визначено, що за останні 5 років сукупний рівень енергоємності промисловості України скоротився лише на 4%, при скороченні сукупної доданої вартості на 37 % та скороченні обсягів споживання енергії на 39 %. Слабка динаміка зниження обсягів енергоємності свідчить про низький рівень модернізації виробництва в цілому. Надано авторське визначення сутності «управління енергоефективністю», яку запропоновано розглядати як складову загальної системи управління підприємством та енергетичного менеджменту, особливо ту, яка спрямована на реалізацію енергетичного потенціалу компанії заради суттєвого покращення енергопроцесів цієї компанії, з метою її переходу до енергонезалежності, стійкості, енергобезпеки та впровадження інноваційних підходів, енергозберігаючих технологій, та оптимального використання наявних у її розпорядженні енергоресурсів. Наведено функції управління енергоефективністю промислового підприємства за М. Месконом. Охарактеризовано поняття показника енергетичної ефективності та методу цільового енергетичного моніторингу. Зазначено міжнародний досвід імплементації інноваційних енерготехнологій компаніями. Досліджено енергетичну стратегію України на період до 2035 року та встановлено її ключові завдання у сфері енергоефективності. Продемонстровано зростання вагомості питання енергоефективності для країни у стані війни та заходи, що сприяють підвищенню рівня економічної ефективності на прикладі агропромислового підприємства.