ПЕДАГОГІЧНІ ІННОВАЦІЇ: ПОШУКИ НОВИХ РЕЗЕРВІВ ОСВІТИ - Сущенко, Л. О.; Сущенко, Р. В. (Педагогічні науки: теорія та практика, 2020)
На основі розгорнутого теоретичного аналізу наукових досягнень авторами визначено сутнісні особливості інновацій в освіті. Під інноваційною педагогічною діяльністю розуміється продуктивна діяльність педагогів, яка пов’язана з перетворенням новизни в нововведення (під новизною розуміється явище, яке містить сутність способу, методики, технології організації та змісту нового, тоді як нововведення це – організація нового). Установлено, що для педагогів, які працюють в інноваційному режимі, особливого значення набуває спрямування на безперервний розвиток; переведення об’єкта в новий, якісно інший стан; створення, опанування та реалізація нових засобів (за допомогою спеціально розроблених алгоритмів перетворення педагогічної ідеї на педагогічну технологію); особливий вид творчої діяльності, що спрямована на високий рівень професіоналізму педагогічного колективу й нові горизонти особистісно- професійного зростання його членів. Зазначається, що завдання педагогічного колективу, який працює в режимі безперервного розвитку (інноваційному режимі), потребує перетворення та зміни в образі діяльності, стилі мислення самого педагога, створення конгруентної концепції, яка лежить в основі загальної системи освітньої роботи; особистісного підходу, творчого, дослідно-експериментального характеру, стійкої позитивної мети-мотивації на пошук нового в організації освітнього процесу, сприятливого мікроклімату в колективі, відкритості навчального закладу до нововведень, прискореного переходу до елективного навчання. Підкреслюється: інноваційність педагогічної діяльності полягає в тому, що вона спрямована не стільки на отримання інтелектуального або матеріального продукту, скільки на розвиток гуманістично зорієнтованого типу особистості. У зв’язку з цим визначено психолого-педагогічні умови, що забезпечуватимуть інноваційну педагогічну діяльність: створення рефлексивно-інноваційного середовища пошукового характеру; безоцінне прийняття педагогом кожної особистості, підхід до неї тільки з оптимістичних позицій; урахування особистісних цілей та інтересів кожного; здійснення екофасилілативного підходу; організація спільної діяльності педагога й вихованців на засадах партнерства; збагачення їхнього духовного змісту на кожному віковому етапі.