СТРУКТУРА ГОТОВНОСТІ МАЙБУТНІХ ВЧИТЕЛІВ-ЛОГОПЕДІВ ДО ЗАСТОСУВАННЯ АДАПТОВАНИХ ФІЗИЧНИХ ВПРАВ У ПРОФЕСІЙНІЙ ДІЯЛЬНОСТІ - Горшкова, Г. В. (Педагогічні науки: теорія та практика, 2020)
Статтю присвячено дослідженню структури готовності майбутніх вчителів- логопедів до застосування адаптованих фізичних вправ у професійній діяльності. Автором надано різні погляди вчених на тлумачення понять «готовність», «готовність до професійної діяльності», «готовність до педагогічної діяльності», «готовність спеціального (корекційного) педагога до професійної діяльності». У статті диференційовано поняття «професійна готовність», «професійна придатність», «готовність до професійної діяльності». Автором зроблено висновок, що готовність майбутніх вчителів- логопедів до застосування адаптованих фізичних вправ є складником їх професійної компетентності і трактується як інтегроване утворення, яке спирається на використання пристосованих фізичних вправ, що надає змогу організувати корекційно-розвиткову роботу з дітьми з порушеннями мовлення, спрямовану на ефективне їх подолання (або покращення стану мовлення), закріплення та стабілізацію результатів корекційно-розвиткової роботи у подальшому житті дитини та виступає передумовою ефективної професійної діяльності майбутнього вчителя- логопеда після закінчення ЗВО. Також висвітлено сім видів готовності: психологічну, суто професійну, комунікативну, особистісну, інноваційну, кар’єрну, психофізичну, що з різних сторін висвітлюють готовність до професійної діяльності майбутніх вчителів-логопедів. Запропоновано чотири компоненти готовності майбутніх вчителів-логопедів до застосування адаптованих фізичних вправ у професійній діяльності. Одним з тлумачень мотиваційного компоненту виступає потреба успішно виконати поставлене завдання, інтерес до діяльності. Когнітивний компонент автор представляє як оволодіння майбутнім вчителем-логопедом способами та прийомами, комплексом знань, умінь і навичок щодо розв’язування корекційно- розвиткових завдань, швидкого й адекватного орієнтування у численних і різнорідних ситуаціях професійного спілкування. Діяльнісний компонент передбачає інформаційно-технологічний складник, навчання рухових дій, відображає сформований комплекс певних умінь, навичок. Особистісний компонент характеризує почуття відповідальності, впевненості в успіху; управління собою, мобілізацію сил, зосередження на поставленому завданні, подолання сумнівів, страхів.