РОЗВИТОК ПАТРІОТИЗМУ: УТОЧНЕННЯ РУХУ СОЦІАЛЬНО-ФІЛОСОФСЬКОГО НАДБАННЯ ПЕДАГОГІЧНОЇ ВЗАЄМОДІЇ - Полулященко, Ю. М.; Толчєва, Г. В.; Саєнко, В. Г. (Педагогічні науки: теорія та практика, 2020)
Процеси переходу на відтворення в Україні ринкового середовища визнаються незворотними. З огляду на це матеріали статті присвячено виявленню суттєвих рис інформаційного насичення патріотизму, що слугують основою для розширення культурного, виховного і педагогічного простору за властивостями розумової енергії, фізичної культури і сервісного забезпечення життєдіяльності людини. Дослідженню піддаються сфери соціального прояву, якими є патріотизм, соціальний капітал та виховна культура, що мають набути властивостей ефективності незалежно від її першооснови і походження, якими є кумулятивна, розвиваюча та синергетична. Таке є потрібним для вибору інструментарію, яким забезпечується органічна послідовність розвитку професійно підготовленої до дії особистості, яка вийде на рівень продуктивної сили на теренах держави і в ній буде сприйнята системою суспільного попиту. У відтворювальному процесі виховна культура відіграє підготовчу функцію до дії, патріотизм – стрижневої платформи розвитку особи, а соціальний капітал є вмістилищем розумового, фізичного і будь-якого іншого складу ресурсу, що здатний пристосовуватися до виробничих, обмінних і забезпечувальних факторів суспільного, соціального і політичного оточення. Ознаками категоризації патріотизму виступають сутності з уречевлення суспільного досвіду, педагогічних ідей виховання громадянськості і готовності людини до раціонального руху. Як категорії, які займають місце соціального феномена вжитку культури, сприймається об’єднання вільних громадян, якими віддається перевага збереженню і накопиченню знання як інструменту компенсування багатства держави, а отже, підтримки духовного здоров’я нації як засобу відтворення розумово спроможного оточення. Громадянин, здатний до прояву патріотизму в державі з ринковим проявом відносин, орієнтує емоційно- вольові якості на досвід матеріалізації здобутку, набутого за напрямами інтелектуального ресурсу, духовного, розумового і фізичного розвитку на умовах соцієтального управління і соціальної педагогіки.